-== [ www.OpenSubtitles.org ] ==-
NIMBUS III ÎN ZONA NEUTRĂ
PLANETA PĂCII GALACTICE
Am crezut că armele sunt interzise pe planeta asta.
În plus,
nu-mi vine să cred că vrei să mă omori pentru un deşert cu gropi.
E tot ce am.
- Durerea ta e adâncă. - Ce ştii tu de durerea mea ?
Hai s-o explorăm... împreună.
Fiecare om trăieşte cu o durere ascunsă.
O durere care trebuie scoasă la iveală, trebuie confruntată.
Trebuie târâtă din întuneric afară, la lumină.
Împărtăşeşte-ţi durerea. Împărtăşeşte-o cu mine.
Şi astfel vei deveni mai puternic.
Cum ai dobândit puterea aceasta ?
Puterea era în tine.
Parcă mi s-a luat o piatră de pe inimă.
- Cum pot să te răsplătesc ? - Însoţindu-mă în căutarea mea.
- Ce cauţi ? - Ceea ce cauţi şi tu.
Ceea ce a căutat fiecare om, de la începuturile timpului.
Cunoaşterea supremă.
Ca s-o putem dobândi, ne trebuie o navă stelară.
O navă ? Pe Nimbus III nu sunt nave stelare.
- Eu ştiu cum pot face rost de una. - Cum ?
Ai încredere, prietene. Suntem mai mulţi decât crezi.
Eşti un Vulcan.
PARCUL NAŢIONAL YOSEMITE TERRA
DATA STELARĂ 8454,1
"O să te distrezi pe cinste în permisie, Bones."
"O să te poţi relaxa."
Asta numeşti tu relaxare ? Sunt cu nervii la pământ.
Dacă nu am grijă, o să ajung să vorbesc de unul singur.
Felicitări, Căpitane.
- Spock, ce faci aici ? - Îţi urmăresc ascensiunea.
Sunt flatat. Din atâtea activităţi interesante,
ai ales să te uiţi tocmai la mine.
Recordul la escaladat El Capitan nu riscă să fie doborât.
O fac pentru că îmi place.
Ca să nu mai spun că principala motivaţie a alpinistului e...
Muntele în sine.
Am impresia că nu-ţi dai seama de gravitatea situaţiei tale, Căpitane.
Din contră. Numai la gravitaţie mă gândesc.
Uite ce e, vreau să fac alpinism. Bate-l la cap pe doctor McCoy.
Doctor McCoy nu e prea bine dispus.
Al naibii, iresponsabil... !
Se joacă cu propria-i viaţă.
Concentrarea e esenţială. Trebuie să te faci una cu piatra.
Dacă nu mă laşi în pace...
Poate că "muntele în sine" nu e o motivaţie suficientă să faci alpinism.
Nu sunt în cea mai bună poziţie ca să te contrazic.
Bună, Bones. Te superi dacă aterizăm şi noi la cină ?
Sunt Caithlin Dar.
Da ! Noul reprezentant al Romulanilor.
Fii binevenită în Paradise City, capitala Planetei Păcii Galactice.
Sunt St John Talbot, reprezentantul Federaţiei pe Nimbus III.
Sunt în plăcuta companie a consulului Klingonian, Korrd.
- Aşa o fi salutând Klingonienii. - Vino, draga mea.
Acum 20 de ani, guvernele noastre au convenit să populeze această planetă.
- Începuse o nou eră. - O eră care s-a sfârşit brusc.
Coloniştii pe care i-am adus aici au început să se lupte între ei.
Le-am impus blocadă pe arme, dar s-au apucat să-şi facă singuri.
Se pare că am sosit la timp.
Daţi-vă de lângă transmiţător.
Romulan.
Pământean.
Klingonian.
- Consideraţi-vă prizonierii mei. - Prizonieri ?
Suntem deja prizonieri pe pietroiul ăsta de nimic.
- Ce câştigi dacă ne ai pe noi ? - Nimbus III este un pietroi de nimic.
Dar e singurul din galaxie unde sunteţi toţi trei, împreună.
Guvernele noastre vor face totul ca să ne salveze.
Exact pe asta mizez şi eu.
USS Enterprise, raport detaliat de navigaţie.
Cred că nava asta a fost construită de maimuţoi.
Jumătate dintre uşi nu se deschid, şi ghici cine ar trebui să le repare ?
A naibii !
"Să vedem ce poate, Scotty." Ce-i drept, am văzut până la urmă, nu ?
- Ştiu că o s-o pui la punct. - Uhura, credeam că eşti în permisie.
- Eu credeam că urma să plecăm împreună. - N-o pot părăsi când are nevoie de mine.
Mă aşteptam să spui aşa ceva.
Aşa că am adus cina aici.
Eşti cea mai înţelegătoare femeie din câte am întâlnit.
Alarmă de gradul zero.
Tocmai am reparat porcăria asta !
Fii drăguţ şi închide-l.
Alarmă de gradul zero.
A fost dată alarma de gradul zero. Enterprise, confirmă recepţia.
Aici e Enterprise. Identifică-te.
Aici e Flota Stelară. Avem un eveniment cu Prioritatea 7 în Zona Neutră.
- Scotty, chiar se întâmplă. - Nu se poate !
Nava asta e desfăcută-n bucăţi şi n-avem decât o brumă de echipaj.
Flota Stelară, cunoaşteţi situaţia noastră ?
Da. Staţi pe recepţie pentru noi ordine şi rechemaţi personalul navigant.
- Trebuie să recunoşti, ne-am rătăcit. - Da, dar ne simţim bine.
- Comandant Sulu, recepţie. - Nu-mi vine să cred.
Permisia a fost anulată.
Salvaţi, în sfârşit.
Întoarceţi-vă la coordonatele prestabilite.
- Nu le poţi spune că ne-am rătăcit. - Probleme ?
Da. Am fost surprinşi de... viscol.
Nu vedem nimic înjur. Ghidaţi-ne spre coordonate.
Pe monitorul meu apare că e însorit şi sunt 21 de grade.
Chiar, a apărut soarele. E un miracol.
Fiţi fără grijă, nu mai spun nimănui. O să trimit o navetă să vă ia.
Uhura, îţi rămânem datori.
Haideţi, poftiţi !
Bones, încetează.
Suntem aici, lângă tine, lihniţi de foame.
- Seminţe bipodice, Doctore ? - Fasole, Spock. Şi nu orice fel de fasole.
E după o reţetă veche, tata mi-a dat-o.
Dacă faci pe nebunul cu mâncarea asta,
nu mă insulţi doar pe mine, ci întregi generaţii de McCoy.
În cazul ăsta, n-am de ales decât să încerc şi eu fasolea ta.
Surprinzător de bună. Are o aromă cu care nu sunt obişnuit.
E ingredientul secret.
Îmi mai dai nişte ingredient secret, Bones ?
Serveşte-te.
- Alcool, ăsta e ingredientul tău secret ? - Whiskey de Tennessee.
Burbon şi fasole, o combinaţie explozivă. Crezi că Spock face faţă ?
Cu metabolismul lui de Vulcan, ar putea înghiţi un castron de termite.
- Doctore, sunt pe jumătate om. - Nu se vede.
- Mulţumesc. - Tipul ăsta e neschimbat.
Eu îl insult şi el o ia ca pe un compliment.
- Voi doi împingeţi omul spre băutură. - Dar eu ce-am făcut ?
Viaţa unui om e prea scumpă ca s-o rişti în cascadorii nebuneşti.
Puteai să mori când ai căzut de pe munte.
Mi-a trecut prin minte.
Dar chiar în timp ce cădeam, am fost convins că n-o să mor.
- Credeam că numai el e nemuritor. - Nu e vorba de asta.
Ştiam că n-o să mor pentru că eraţi şi voi doi cu mine.
- Nu pricep. - Întotdeauna am ştiut
că voi fi singur când o să mor.
O să sun în Rai, secţia Eroi, să-ţi rezerve o cameră.
Atâta timp petrecem în spaţiu enervându-ne unii pe alţii
şi când avem permisie, ce facem ? Ne-o petrecem tot împreună.
- Alţii au familii. - Alţii, nu noi.
Ce faci ?
Vreau să-mi topesc o "acabea".
Al naibii ! O "acabea". Şi unde ai învăţat tu chestia asta ?
M-am interesat despre practicile asociate ieşirilor la iarbă verde.
Şi ce se face după ce topim o "acabea" ?
- O consumăm. - Nu, vreau să spun după aceea.
Trebuie să cântăm, e un ritual numit sing-along.
N-am mai stat lângă foc cântând de când eram copil, în Iowa.
Şi ce-o să cântăm ?
- "Campdown Races". - "Adunaţi-vă grijile".
- Ce, plecăm ? - E titlul unui cântec.
- "Luna peste Rigel 7". - "Row, row your boat".
- Ştii cântecul "Row your boat" ? - N-am dat de el în conspectele mele.
Versurile sunt foarte simple.
"Vâsliţi, vâsliţi încet pe râu în jos."
"Mare bucurie, mare, viaţa-i doar un vis."
Eu cu Doctorul începem, apoi te alături şi tu.
- Doctore, te rog. - Să nu zici că nu te-am avertizat.
- Spock, de ce n-ai cântat şi tu ? - Nu înţeleg cuvintele.
E doar un cântec, Vulcan cu sânge verde. Cuvintele nu contează.
- Te distrezi cântându-le. - Îmi pare rău, Doctore.
- Chiar ne distram ? - Era mai simpatic înainte să moară.
Hai să ne culcăm.
- Căpitane... - Suntem în permisie, spune-mi Jim.
- Jim... - Ce e, Spock ?
Viaţa nu e un vis.
- Du-te şi te culcă, Spock. - Bine, Căpitane.
- Noapte bună, Bones. - Noapte bună, Jim.
- Noapte bună, Spock. - Noapte bună, Doctore.
- Noapte bună, Spock. - Noapte bună, Jim.
Nu ştiu. Zău dacă ştiu.
Căpitane Klaa, am vizualizat ţinta. O sondă spaţială străveche.
- Dificil de atacat ? - Extrem de dificil.
Foarte bine. Toate armele, la comanda mea.
Periscopul.
Să tragi în gunoi pierdut prin spaţiu, asta nu-i treabă pentru un războinic.
Mie îmi trebuie o ţintă care să contraatace.
Căpitane, veşti noi. Au fost luaţi ostateci pe Nimbus III.
- Unul dintre ostateci e Klingonian. - Iar ceilalţi ?
Unul e Pământean, celălalt Romulan.
Federaţia trimite separat o misiune de salvare.
Puneţi nava pe traiectorie către Nimbus III.
Întotdeauna mi-am dorit să atac o navă a Federaţiei.
La naiba cu lumina voastră, mă orbeşte.
A trebuit să trimitem naveta.
Instalaţia de teleportare nu funcţionează.
- Am primit ordine noi. - Trebuia să-mi transmiţi prin unicom.
- Ai uitat să-l iei cu tine. - Oare de ce ?
Se pare că permisia a fost anulată. Adunaţi-vă lucrurile.
"Şi nu voiesc decât o falnică corabie şi-o stea, să-i fie călăuză."
- Melville. - John Masefield.
- Eşti sigur ? - Stau bine cu clasicii.
Şi atunci cum se face că nu ştii "Row, row your boat" ?
- Enterprise, ai comanda. - Totul e în regulă.
Trebuie să spun că nu se mai construieşte ca pe vremuri.
Mi-ai spus că nava va fi operaţională în două săptămâni. Care e problema ?
Cred că mi-ai dat prea mult timp.
De câte ori să-ţi tot spun ? Unealta potrivită pentru treaba potrivită.
Nu l-am mai văzut atât de fericit.
Puntea de comandă... sper.
Aş face un duş.
Da.
- Oare chiar nimic nu funcţionează aici ? - Şi ei ne trimit în misiune în halul ăsta.
- Flota Stelară e pe linie. - Fă legătura.
Se poate puţină linişte, vă rog ?
Poţi să mai reduci din paraziţi ?
Linişte, vă rog !
- Bob ! - Jim !
- O, ce ţinută lejeră avem. - Tocmai mergeam să fac un duş.
Îmi cer scuze că v-am anulat permisia.
Avem o situaţie critică pe Nimbus III.
Pe Planeta Păcii Galactice ?
O grupare teroristă a luat controlul asupra singurei colonii de acolo.
Au luat ostateci. Un Klingonian, un Romulan şi pe Consulul Federaţiei.
- Ştiu că Enterprise nu e la standardele... - Pe Enterprise e un dezastru.
- Avem alte nave în sectorul acela. - Dar n-avem comandanţi cu experienţă.
- Am nevoie de Jim Kirk. - Ei, lasă-mă.
Îndreptaţi-vă către Nimbus III şi vedeţi care e situaţia.
Evitaţi o confruntare.
Dar, cel mai important e să-i scoateţi pe ostateci nevătămaţi.
- Klingonienii au dat vreun semn ? - Nu. Dar n-ai grijă, o vor face.
- Domnule Sulu, către Nimbus III. - Suntem pe noua traiectorie.
Mi-e teamă că va trebui să rezolvăm problemele navei pe traseu.
Contez pe fiecare dintre voi. La treabă.
Jim, dacă vrei părerea mea, deşi n-ai cerut-o,
eu cred că e o idee catastrofică. În mod sigur vom da de Klingonieni.
- Şi n-aş putea spune că le place de tine. - Sentimentul e reciproc.
Sala motoarelor, ne trebuie puterea maximă.
O s-o luăm înaintea Klingonienilor chiar dacă va trebui să împingem nava.
Sper să nu fie nevoie.
- Domnule Sulu, viteză maximă. - Am înţeles, să trăiţi.
- Care e problema ? - Îmi lipseşte vechiul meu fotoliu.
Nava Enterprise a fost trimisă pe Nimbus III.
Enterprise ? E nava lui Kirk !
Dacă l-aş învinge pe Kirk...
Ai fi cel mai mare războinic din galaxie.
Viteză maximă ! Victorie !
Jurnalul de bord: data stelară 84...
DEFECŢIUNE TEHNICĂ
Jurnalul de bord: data stelară 84...
- Bună dimineaţa, Căpitane ! - Las-o baltă.
- Avem noutăţi despre ostateci. - Fă legătura.
Acesta e un extras din arhiva electronică a Flotei Stelare.
- Nu ! Generalul Korrd ! - Se pare că a căzut în dizgraţie.
Strategia de luptă a lui Korrd era subiect obligatoriu la Academie.
Sper să o duc mai bine decât Korrd când o să ies la pensie.
Asta trebuie să fie înregistrarea cu ostatecii.
Cu puţin timp în urmă ne-am predat Armatei Galactice a Luminii.
În prezent suntem sub protecţia comandantului ei.
Vom fi trataţi omeneşte dacă veţi coopera cu el.
El cere să fie trimisă imediat o navă care să negocieze eliberarea noastră.
Starea sănătăţii noastre este bună. Aşteptăm un răspuns prompt.
Regret că recurg la acest gest disperat, dar trăim vremuri disperate.
Nu vreau să le fac rău acestor nevinovaţi, dar nu mă puneţi la încercare.
Vă implor să răspundeţi de urgenţă.
Ce e ?
- Arăţi de parcă ai văzut o stafie. - Poate chiar am văzut, Căpitane.
Ce e, Spock ? Îl ştii pe Vulcanul acela ?
- Nu sunt sigur. - Dar figura ţi se pare cunoscută ?
Îmi aminteşte de cineva pe care l-am cunoscut în tinereţe.
- N-am ştiut că ai fost şi tânăr. - Nu mă gândesc prea des la trecut.
- De cine îţi aminteşte ? - Un tânăr student foarte capabil.
Era de o inteligenţă extraordinară.
Se credea că avea să devină unul din marii învăţaţi ai Vulcanilor.
- Dar el era o fire revoluţionară. - Ce vrei să spui cu asta ?
Cunoaşterea la care aspira el era interzisă de credinţa Vulcanilor.
- Interzisă ? - A respins logica cu care a fost crescut.
A adoptat pasiunile animalice ale strămoşilor noştri.
Credea că la baza cunoaşterii de sine stau emoţiile... nu logica.
Imaginează-ţi. Un Vulcan pasional.
Când a început să strângă adepţi, a fost expulzat de pe Vulcan.
Uluitor.
- Căpitanul e chemat pe punte. - Sosesc.
- Spock ? - Vin, Căpitane.
- Ne apropiem de Nimbus III. - Orbită standard, domnule Sulu.
Paradise City întreabă care sunt intenţiile noastre.
Răspunde cu paraziţi, să creadă că avem probleme.
Paradise City, vă recepţionăm foarte greu.
- Vreau situaţia sălii de teleportare. - Sala nu e încă operaţională.
Chiar dacă i-am putea localiza pe ostateci, tot nu i-am putea teleporta.
- Va trebui să mergem noi după ei. - Se apropie o navă Klingoniană.
Pasărea de Pradă. Mai sunt 1,9 ore până intrăm în raza de acţiune a armelor lor.
La naiba ! Să ne grăbim.
Scanerul lor e primitiv, dar eficient.
- Aterizăm la coordonatele 85.63. - E cam departe de oraş.
- Nu putem risca să fim descoperiţi. - Domnule Sulu, executarea.
- Aici nava Enterprise. - O navă a Federaţiei.
Vorbeşte Căpitanul Pavel Chekov. Aţi încălcat tratatul Zonei Neutre.
Eliberaţi de urgenţă ostatecii sau veţi suporta consecinţele.
Ameninţările tale mă amuză. Care consecinţe ?
O navă de război Klingoniană soseşte în sector în mai puţin de o oră.
- Klingonienii vor fi foarte iritaţi. - S-ar putea să distrugă planeta.
Atunci e foarte bine că eşti aici, cu nava ta, să mă protejezi.
Te vei teleporta împreună cu ofiţerul adjunct
la coordonatele pe care vi le voi da.
Suntem încântaţi s-o facem, dar avem nevoie de anumite garanţii.
Pe jos, distanţa până la oraş e de 1,2 ore.
Nu avem 1,2 ore la dispoziţie.
Stai o clipă... Perfect ! Trebuie să-i atragem cumva în cursă.
Cine e acolo ?
E dezbrăcată ?
Bună, băieţi.
Întotdeauna mi-am dorit un public captivat de dansul meu.
- Spock, fă-te una cu calul. - Am înţeles, Căpitane.
Deschideţi poarta. Sunt gărzile noastre.
Ne urmăresc soldaţii Federaţiei. Închideţi poarta.
Încotro se duc ?
- Spock... - Un moment, Căpitane, scanez zona.
Ostatecii sunt închişi în clădirea aceea.
Galileo, fiţi pregătiţi.
Reglaţi-vă fazerele, să nu fie letale. Sulu, scapă de lumina aia.
- Ce se întâmplă ? - Predaţi-vă, sunteţi atacaţi.
- Eu n-am vrut vărsare de sânge. - Aşteaptă ! Vino înapoi !
- Uhura, adu naveta jos. - Am înţeles, sosesc.
Nimbus III e cunoscută pentru natura ei, iar pescuitul e extraordinar.
Cu finanţarea asigurată de Federation Federal puteţi ajunge acolo.
- Doamne, îţi mulţumesc. - Vă rog să cooperaţi.
Predaţi armele.
Bine lucrat, prieteni.
Qual se tu ?
Spock !
Spock, eu sunt.
Eu sunt, Sybok. După atâta timp, în sfârşit ai dat de mine.
N-ai nimic să-mi spui ?
Te arestez pentru că ai încălcat de 17 ori Tratatul Zonei Neutre.
- la te uită, ai simţul umorului. - N-am vrut să te amuz.
Acestea sunt acuzaţii grave. Totuşi, dacă te predai acum...
Îmi pare rău, Spock, dar n-am terminat cu violarea Tratatului Zonei Neutre.
De fapt, abia am început. Următoarea mea infracţiune
e că vreau să fur ceva.
Ceva foarte mare.
Îmi trebuie nava ta.
Ai înscenat toate astea ca să pui mâna pe nava mea ?
- Tu cine eşti ? - Căpitanul James T Kirk.
Credeam că e Căpitanul Chekov... Înţeleg... foarte şiret, Căpitane.
Spock, mai ai o şansă să vii cu mine.
- Sunt ofiţer al Flotei Stelare. - Bineînţeles.
Bineînţeles. Atunci voi lua nava fără ajutorul tău.
- Naveta e pe drum. - Care e poziţia Păsării de Pradă ?
Se apropie !
Estimarea câmpului de acţiune: în 8.000 de kelicami.
Manevră stealth, viteză de un sfert de impuls.
Pregătiţi-vă de camuflaj. Activaţi instalaţia de camuflare.
- Probabil că Pasărea de Pradă e camuflată. - Ridicaţi scuturile.
- Şi nava... ? - Ridică-le. Şi dă alarma maximă.
După ce vă ocupăm nava, îi luăm la bord şi pe adepţii noştri.
Klingonienii sunt undeva pe-aproape. Suntem norocoşi dacă ajungem pe navă.
Aici Enterprise. Alertă de gradul zero.
Pasărea de Pradă se apropie. Ridicăm scuturile.
Găsiţi un sector sigur până la noi ordine.
Nu !
Nu răspunde. Menţine traiectoria.
Ascultă-mă. Pentru ca naveta asta să poată ajunge în hangar,
Enterprise trebuie să-şi dezactiveze scuturile
şi să iniţializeze fascicolul de tracţiune.
Iar că să re-activeze scuturile îi trebuie...
15,5 secunde.
O eternitate, vom fi complet expuşi la un atac Klingonian.
E adevărat. Dacă ai mei sunt sub camuflaj, înseamnă că vor să atace.
- Nu ne putem întoarce din drum. - Lasă-mă să fac ceva.
Prea bine, fă ce trebuie, strictul necesar.
Enterprise, aici e Kirk.
Kirk ! E pe navetă ! Schimbaţi direcţia de atac !
Am înţeles situaţia. Nu ne putem întoarce pe planetă.
Fiţi pregătiţi de planul... B pentru aterizarea de urgenţă.
- Planul de urgenţă B ? - B de la baricadă.
Ce faci ?
Pentru ca scuturile să poată fi ridicate mai repede, mergem fără fascicolul de tracţiune.
Intrăm cu comandă manuală.
- Cât de des ai făcut aşa ceva ? - De fapt, sunt la prima încercare.
Se pricepe... Serios !
Scotty, deschide trapa hangarului.
Pregătiţi de-camuflarea pentru atac.
- Scotty, dezactivează scuturile. - Scuturile sunt dezactivate.
- Pasărea de Pradă, la 105.2. - Acum, Sulu.
Au intrat.
- Fixează ţinta pe Enterprise. - S-a făcut.
- Propulsie warp, acum ! - Foc !
Identifică-i traiectoria !
E bun !
Trebuie să schimbăm imediat direcţia !
Te duc pe puntea de comandă.
Ia-l.
Sybok...
Trebuie să te predai.
Nu !
- Trebuie să mă ucizi. - Împuşcă-l !
Pentru o clipă... chiar am crezut că o s-o faci.
Băgaţi-l în celulă cu Căpitanul Kirk.
Spock, vii cu mine pe puntea de comandă ?
Nu... nu vin.
Ştii că eu am dreptate.
Atunci va trebui să te duci cu ei.
- Ăştia doi o să ne fie folositori. - Lăsaţi-ne singuri o clipă.
Nu vă faceţi griji.
La naiba, Spock. Ne-ai trădat pe toţi.
Nu am pretenţia să mă ierţi.
- Ar trebui să te rup în bătaie. - Dacă crezi că ajută, fă-o.
- Vrei să-l ţin ? - Tu nu te băga... De ce ?
- Nu trebuia decât să apeşi pe trăgaci. - Şi Sybok ar fi fost mort.
- Ţi-am ordonat să-ţi aperi nava. - Şi să-mi omor fratele.
- Un Vulcan nu poate fi şi... - Sybok e şi fiul lui Sarek.
E fratele fratelui tău ? Minţi.
- Nu mint. - Tu n-ai niciun frate.
- Tehnic vorbind, n-am niciun frate. - Vezi că am dreptate ?
- Am un frate vitreg. - Trebuie să mă aşez.
Tu şi Sybok aveţi acelaşi tată dar mame diferite ?
Mama lui Sybok a fost o prinţesă Vulcană, dar am fost crescuţi ca fraţi.
- De ce nu ne-ai spus asta mai demult ? - E o chestiune privată.
- Îmi pare rău. - De parcă asta rezolvă totul. Îi pare rău !
Spock nu-şi poate ucide fratele aşa cum nu te poate ucide pe tine.
Oricum e deja pedepsit, aici, în celulă. Iar noi avem probleme mai mari de rezolvat.
De exemplu, cum să ieşim de aici.
Trebuie să recunosc, nu uimeşti încontinuu.
Eu însumi simt la fel.
- Începusem să-mi fac griji. - E în regulă. Sybok o să-ţi explice.
- Ce faci ? - Modific direcţia.
N-ai autorizaţie s-o faci.
- Ce se petrece aici ? - Pavel, ascultă-l pe omul acesta.
- Nu înţeleg. - Fiecare din noi poartă o durere ascunsă.
Împărtăşeşte-o cu mine şi vei fi mai puternic.
Inutil.
Riscant.
Trebuia să mă avertizezi. Trebuie să fie o soluţie ca să ieşim de aici.
- E un design nou, face evadarea imposibilă. - Tu de unde ştii ?
Proiectanţii au testat celula
cu ajutorul celei mai inteligente fiinţe pe care au găsit-o.
N-a reuşit să evadeze.
Şi fiinţa asta, avea cumva urechi ascuţite ?
Şi o capacitate neştirbită de a-şi pune tovarăşii în încurcătură ?
Da, avea urechile ascuţite.
- Suntem pe noua traiectorie. Warp 7. - Cu viteza actuală, ajungem peste 6,7 ore.
Acum, că am pornit, îmi voi anunţa intenţiile şi celorlalţi de la bord.
Temerar echipaj de pe Enterprise, gândiţi-vă la mistere existenţei.
Sunt întrebări pe care omul şi le pune
de când a ridicat prima oară privirea spre stele.
Strămoşii mei Vulcani au fost guvernaţi de emoţii.
Au simţit totul cu inima lor.
Au făcut dragoste cu inima lor. Au crezut cu inima lor.
Şi au crezut că undeva, există un loc unde aceste întrebări îşi vor afla răspunsul.
Dogma modernă spune că acest loc e un mit.
O fantezie închipuită de păgâni.
Nu e o fantezie.
Ci vă spun vouă... acest loc există.
Fraţilor, suntem aleşii
celei mai mari aventuri din toate timpurile.
Descoperirea lui Sha Ka Ree.
E posibil să fi găsit Sha Ka Ree, şi de aceea să fi plecat de pe Vulcan ?
Destinaţia noastră este planeta Sha Ka Ree.
Se află dincolo de Marea Barieră...
în centrul Galaxiei.
- În centrul Galaxiei. - Aşa povesteşte legenda.
În centrul Galaxiei nu poate ajunge nicio navă.
Sybok e cea mai inteligentă fiinţă din câte am cunoscut vreodată.
Când preiau controlul asupra navei, iar Sybok e aici, unde suntem noi acum,
poţi să meditezi la Sha Ka Ree până te-nverzeşti la faţă.
Ori eşti cu mine, ori nu.
- Sunt aici, Căpitane. - Cam vag, Spock.
Ce e zgomotul ăsta ?
E o formă primitivă de comunicare, cunoscută drept Codul Morse.
Aşa e, am uitat. Ăsta e un S.
- T... - A...
N... D... sfârşitul cuvântului.
- Daţi-vă. - Un nou cuvânt.
B... A...
C... K...
- La o parte. - Daţi-vă la o parte.
Ce mai aşteptaţi ? Asta e o evadare !
Aceştia trei sunt strâns uniţi. O să fie greu să-i dezbini.
Trebuie să-i găsim.
- Nu putem avea încredere în nimeni. - Am putea transmite un apel de ajutor.
Există un emiţător de urgenţă în sala de observaţie.
E posibil să poţi ajunge acolo prin puţul turboliftului.
E o ascensiune foarte dificilă şi riscantă.
Unii dintre noi se mai ocupă cu de-astea.
Repune în funcţiune teleportorul şi ia legătura cu o navă de salvare.
- În ce direcţie e puţul numărul 3 ? - Prin tunelul acela, la dreapta.
- Nu-l poţi rata. - Domnule Scott, eşti extraordinar.
Cunosc nava asta ca pe propriul buzunar.
- O să ne descurcăm. - Mda, sau o să facem infarct.
Duceţi-l pe domnul Scott la infirmierie.
O să dureze o veşnicie.
Unde e Spock ?
Cred că am găsit o soluţie mai rapidă.
- Bones ? - Eu vin în tura cealaltă.
Nu ne putem despărţi.
- Suntem prea grei. - De la "acabele" ni se trage.
- Spock, vezi de rachetele propulsoare. - Nu le pot controla.
Activează rachetele.
Căpitane, te rog, vino jos.
Calcă frâna !
- Am ratat destinaţia cu un etaj. - Nimeni nu-i perfect.
Spock.
Frecvenţa de urgenţă e deschisă.
Către oricine e pe frecvenţă, vorbeşte Căpitanul James T Kirk.
Confirmaţi recepţia.
Confirmaţi.
Recepţie. Aici e comandamentul Flotei Stelare.
O forţă ostilă a luat controlul asupra navei noastre.
Coordonatele noastre sunt 000.2. Avem nevoie de ajutor.
Am înţeles Enterprise, trimitem urgent o navă de salvare.
Stabileşte traiectoria la 000.2
Dar Căpitane, pe traiectoria asta ajungem şi noi la Barieră.
Unde merge Kirk, mergem şi noi.
Sper ca mesajul tău să fi fost recepţionat.
N-ai pretenţia să stăm cu mâinile în sân.
Vouă vă e teamă de necunoscut.
Oamenii de pe planeta voastră au crezut pe timpuri că lumea lor era plată.
Columb a dovedit contrariul.
Au spus că viteza sunetului nu poate fi depăşită niciodată. A fost.
Au spus că viteza warp nu poate fi atinsă.
Marea Barieră e expresia ultimă a acestei angoase universale.
E o prelungire a angoasei personale.
Căpitane Kirk, atât de mult aş vrea să mă poţi înţelege.
Vreau să mă respecţi. Ţi-e teamă să mă asculţi ?
- Nu mi-e teamă de nimic. - Aşteptaţi afară.
Sunt sigur că ai multe întrebări de pus.
Aici, printre stelele galaxiei noastre,
vom căuta răspunsurile împreună.
Uşurel, Scotty. Ţi-ai revenit.
Am visat că un nebun a preluat controlul pe Enterprise.
- Nu e un nebun. - Nu ?
Sybok ne-a ajutat să trăim sentimente de care ne-a fost întotdeauna frică.
- Trebuie să ajung la sala de teleportare. - Scotty !
- Vreau să-ţi spun atât de multe. - Stai să mă mai înzdrăvenesc puţin.
Nu cred că rezist în starea mea actuală... sau a ta.
Sha Ka Ree. Originea.
Raiul.
Edenul. Spune-i cum vrei.
Klingonienii îi spun Qui Tu.
Romulanii, Vorta Vor. În Andoriană e de nepronunţat.
Fiecare cultură împărtăşeşte acest vis comun.
Locul de unde s-a răspândit fructul creaţiei.
Curând vom vedea acest loc cu ochii noştri.
Eu văd o singură realitate: că sunt prizonier pe propria mea navă.
Ce putere e asta, cu care controlezi minţile echipajului meu ?
Eu nu controlez minţile... le eliberez.
Cum ?
Te fac să-ţi înfrunţi durerea şi să te întăreşti prin ea.
După aceea, frica nu te mai poate opri.
Mie îmi miroase a creier spălat.
La tine, durerea e mai profundă decât la toţi ceilalţi.
Eu o simt. Tu ?
Leonard.
Asta e o şmecherie, ceva.
Leonard.
Tată ? Doamne ! Nu-mi fă asta.
Leonard.
Aici sunt. Sunt cu tine, tată.
Durerea. Opreşte durerea.
Am făcut tot ce mi-a stat în putinţă. Trebuie să mai rezişti.
Nu pot suporta durerea.
Ajută-mă.
Cu toată ştiinţa mea, şi nu-l pot salva.
Ai făcut tot ce ai putut. Aparatul îl va ţine în viaţă.
- Asta numeşti tu viaţă ? - Fiule...
- Eliberează-mă, deconectează aparatul. - Nu pot face asta, tată.
Dar cum pot să-l văd, suferind aşa ?
Eşti doctor.
Sunt fiul lui.
De ce ai făcut-o ?
Să-i protejez demnitatea.
- Şi nu e durerea cea mai groaznică, aşa e ? - Nu !
Împărtăşeşte-o cu noi.
Nu cu mult timp după, au găsit un leac. Un blestemat de leac.
- Dacă nu-l omorai, s-ar fi vindecat. - L-am eliberat !
- Ai făcut ceea ce ai crezut că e bine. - Da ! Nu !
Dă afară durerea asta !
Durerea asta îţi otrăveşte de mult sufletul.
Acum, tu ai făcut un prim pas.
Pe ceilalţi îi vom face împreună.
Durerea fiecărui om e unică.
Eu n-ascund nicio durere.
- Te cunosc mai bine. - Zău ?
- Spock, nu. - E în regulă, Căpitane.
Continuă.
- Ce e asta ? - Cred că asistăm la naşterea mea.
Sarek, fiul tău.
E aşa de uman.
Spock ?
- Ce le-ai făcut prietenilor mei ? - Nimic. Aşa sunt ei de-adevăratelea.
- Nu ştiai ? - Nu, nu ştiam.
- Acum află câte ceva despre tine însuţi. - Nu, refuz.
- Jim, încearcă să fii mai sincer. - În legătură cu ce ?
Că am călcat greşit în viaţă ? Că am luat decizii eronate ?
N-am nevoie de Sybok să-mi facă turul slăbiciunilor.
Să fiu spălat pe creier de un escroc !
- Escrocul ăsta mi-a luat durerea. - Chiar aşa, ca prin minune ?
Ştii bine că ceea ce e în noi ne face să fim aşa cum suntem.
Dacă pierdem acest ceva din noi, ne pierdem pe noi înşine.
Nu vreau să-mi fie luată durerea. Am nevoie de durerea mea.
Căpitane, tu stai pe loc. Spock, doctor McCoy, veniţi cu mine.
- Spock ? - Nu pot să vin cu tine.
- De ce ? - Locul meu e aici.
- Nu te înţeleg. - Sybok...
Eşti fratele meu, dar nu mă cunoşti.
Nu mai sunt răzvrătitul pe care l-ai lăsat în urmă acum mulţi ani.
M-am regăsit, mi-am găsit locul şi ştiu cine sunt.
Nu te pot urma.
Nici pe mine nu conta.
- Atunci vă văd de partea cealaltă. - Aşteaptă !
N-o să reuşim să trecem prin Marea Barieră.
Şi dacă trecem, o să te convingi că viziunea mea a fost adevărată ?
Mi-a fost transmisă de Dumnezeu. El ne aşteaptă de partea cealaltă.
Eşti nebun.
Oare ?
Vom vedea.
Se spune că nicio navă nu iese întreagă de aici.
Greşit. Pericolul e o iluzie.
Monitoarele de bord nu indică nimic.
- Domnule Sulu, înainte. - Am înţeles, să trăiţi.
- O fi adevărat ? - Uluitor.
Oare visăm ?
Dacă visăm, atunci chiar că viaţa e un vis.
SĂ NE AVENTURĂM UNDE NIMENI N-A AJUNS VREODATĂ
Monitoarele au reintrat în funcţiune.
Incredibil.
Dinspre planetă emană o energie cum n-am mai întâlnit până acum.
- Sha Ka Ree. - Qui Tu.
Vorta Vor.
Eden.
- Cât despre navă... - Nava are nevoie de căpitanul ei.
- Fără condiţii speciale ? - Fără condiţii.
- De unde ştii că n-o să întorc ? - Pentru că şi tu vrei să ştii.
Bine, dacă tot trebuie s-o facem, o s-o facem ca la carte.
Orbită standard. Naveta să fie pregătită.
Sybok, Spock, McCoy, veniţi cu mine. Ceilalţi rămâneţi la bord.
Până când hotărăsc cu ce avem de-a face.
Nu staţi aşa, pur şi simplu. Dumnezeu e un om ocupat.
Eu nu mai am controlul asupra navei.
Bine, facem cum spui tu.
E extraordinar. Pământul. Cerul.
Am ştiut că va fi exact aşa.
- Trebuie să vezi şi tu. - N-am timp.
Căpitanul mi-a spus să repar teleportarea.
Am călătorit mult.
Cu o navă spaţială.
Enterprise, aici e Kirk.
Avem...
Sybok.
Poate că...
Temerare suflete, fiţi binevenite.
Asta e vocea lui Dumnezeu ?
O singură voce, mai multe feţe.
Asta e mai apropiată de aşteptările tale ?
- Que se tu ? - Eu sunt.
Drumul vostru nu putea fi uşor.
N-a fost. A trebuit să trecem de Barieră.
Minunat. Sunteţi primii care m-aţi găsit.
N-am căutat decât infinita-ţi înţelepciune.
Cum aţi trecut de Barieră ?
- Cu o navă stelară. - Şi nava asta...
Ar putea duce înţelepciunea mea dincolo de Barieră ?
- Bineînţeles. - Atunci mă voi folosi de ea.
- Va fi faetonul Tău. - Îmi cer scuze...
- Voi ajunge în toate ungherele Creaţiei. - Aş dori să Te întreb ceva.
- La ce-i trebuie lui Dumnezeu o navă ? - Adu nava mai aproape.
La ce-i trebuie lui Dumnezeu o navă ?
- Ce faci ? - Pun o întrebare.
- Cine e creatura asta ? - Cum, nu ştii ? Păi nu eşti Dumnezeu ?
- Are şi el îndoielile lui. - Te îndoieşti de mine ?
- Vreau dovezi. - Nu poţi cere legitimaţia Atotputernicului.
Ei bine, atunci iată dovada pe care o aştepţi.
- De ce e supărat Dumnezeu ? - De ce ai făcut asta ?
- Se îndoieşte de Mine. - Dar nu i-ai răspuns la întrebare.
La ce-i trebuie lui Dumnezeu o navă ?
Tu te îndoieşti de Mine ?
Mă îndoiesc de orice zeitate care provoacă durere din plăcere.
Opreşte ! Sha Ka Ree n-ar face aşa ceva.
Sha Ka Ree ? E o închipuire de-a voastră.
De-o eternitate stau închis aici.
Nava. Îmi trebuie nava.
Aşa că... daţi-mi ce vă cer.
Sybok...
Acesta nu e nici Sha Ka Ree, niciun alt zeu.
Nu înţeleg. Arată-te.
Ce e ? Nu-ţi place faţa aceasta ?
Eu am o mulţime de feţe, dar asta ţi se potriveşte cel mai bine.
Nu. Nu e cu putinţă.
Adu-mi nava sau vă distrug.
Adu-o mai aproape să mă pot urca.
Adu-o. Dacă nu, vei vedea cum aceşti prăpădiţi
sfârşesc în chinuri groaznice.
- Ce am făcut ? - Enterprise, ascultaţi-mă cu atenţie.
Asta e opera mea. E produsul aroganţei mele. Vanităţii mele.
- Sybok, trebuie să găsim o cale... - Nu. Salvaţi-vă voi.
Frate, îmi cer iertare.
Am simţit durerea care te încearcă.
E adâncă. Împărtăşeşte-o cu mine.
- Enterprise, sunteţi gata ? - Torpilele sunt pregătite.
- Numai că ţintim chiar către voi. - Trageţi ! Acum !
Fugiţi !
Sybok...
Să plecăm de aici.
Sulu, am pierdut legătura cu ei.
Spock, scoate-ne de aici.
Motoarele nu funcţionează.
Domnule Scott, spune-mi că ne poţi teleporta.
Cred că vă pot teleporta, dar numai pe doi.
- Teleportează-i pe Spock şi doctor McCoy. - Aşteaptă puţin !
Acum teleportează-l pe Căpitan.
- Nu-l putem lăsa acolo pe Jim. - Nu te panica. Cum stăm ?
Căpitanul Klingonian vrea să-şi comunice condiţiile.
Aici Căpitanul Klaa al Imperiului Klingonian.
Dacă încercaţi să deschideţi focul, vă distrug.
Mai sunteţi în viaţa datorită unui singur om: renegatul James TKirk.
Dacă ni-l predaţi, vă vom cruţa viaţa.
- Sunt pregătit să-l teleportez. - Căpitanul Kirk nu e cu noi.
- Minţi. - Vulcanii nu pot minţi.
- Căpitanul Kirk e pe planetă. - Atunci daţi-mi coordonatele lui.
- Am nevoie de ajutorul tău. - De ajutorul meu ?
- Îi eşti superior în grad. - Sunt un biet bătrân senil.
La naiba, domnule. Trebuie să încerci.
Comandante Klingonian, e cineva aici care vrea să-ţi vorbească.
Deci pe mine mă vreţi, ticăloşilor.
Ce mai aşteptaţi ?
Eliberaţi-l.
Subalternul meu vrea să-ţi spună ceva.
Îmi cer... scuze.
Atacul împotriva navei tale nu a avut autorizaţia guvernului meu.
Şi acum, aş vrea să ţi-l prezint pe noul nostru ţintaş.
- Spock ! - Căpitane, bine ai venit la bord.
Credeam că o să mor.
Imposibil. N-ai fost singur nicio clipă.
Te rog, Căpitane, nu fă asta în faţa Klingonienilor.
Bem un Scotch mic ?
N-am crezut că o să ajung să beau cu un Klingonian.
- Voi doi, despre ce vorbiţi ? - Ce departe am ajuns atât de repede.
Are nişte muşchi minunaţi.
Filozofii galactice, domnilor ?
Speculam şi noi... Oare Dumnezeu chiar e acolo ?
Poate că nu-i acolo.
Poate că e aici, în inima oamenilor.
- Spock ? - Mă gândeam la Sybok.
- Am pierdut un frate. - Aşa e.
Şi eu am pierdut o dată un frate.
Dar am avut noroc. L-am readus la viaţă.
Parcă ziceai că oameni ca noi nu au familie.
Am greşit.
Mai dai mult din corzi, sau ne şi cânţi ceva ?
ś Vâsliţi, vâsliţi încet
ś pe râu în jos
śmare bucurie, mare
ś viaţa-i doar un vis...
By: XRAiN
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/46cft Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari